Vuosi 1988. Neuvostoliitto sotii Afganistanissa jo yhdeksättä vuotta.
Krasnojarsk, Siperia, 1.1.1988
Älä itke. - En.
Olen poissa vain kaksi vuotta.
-Tšugainov! - Täällä!
Onko Rjabokon? - Tuolta häntä raahataan!
Vihollinen ei pääse läpi!
Äiti!
Meidän täytyy nyt hyvästellä.
Tämä on sinulle.
Veljet! Raja on lukossa, mutta avain taskussa!
Laukut tänne!
Oluet ja viinat pöydälle!
Sinunko tyttösi? Kai pääsit jo panolle?
Ei päästänyt vai?
Joku käy varmasti köyrimässä häntä sinunkin puolestasi.
Mitkä nämä ovat? - Maalausvälineet.
Mitä sotilas aikoo maalata? Tankin rattaanko?
Kas kun ei ole maalaustelinettäkin.
Mokomakin taiteilija! - Gioconda!
Luulitko, että hän odottaa?
Sinä rustaat hänelle kirjeitä ja hän saa täällä joka reikään.
Mitä sinä minusta haluat? - Turpiinko haluat vetää?
Anna tulla!
Rauhallisesti, kaveri. Minä teen sinusta sotilaan.
Tunnetko ohjesäännön ensimmäisen käskyn?
Sotilaan on kestettävä kaikki sotilaselämään vaikeeudet.
Miksi sinulla on puku päällä? Juhliinko luulet meneväsi?
Ei ollut muuta. - Vaihdetaan. Saat tupakkaa välirahaksi.
Minun on käytävä kaupungilla diskoissa ja naisissa.
tajuan, mutta ei kay. - Väärä vastaus.
Tämä ei ole palvelusta, vaan haaveunta. Et edes halua herätä.
Tietysti. - Hyvä poika.
Ota liina pois. - Tietysti.
Haaveunta, vai? - Sitähän se...
Mitä sinä oikein teet? - Paikoillasi, paskapää!
Rauhassa, poika.
Mitä puhuit vaikeuksista? Tuleeko mieleen?
Muistatko?
Tästä voit jatkaa itse!
Pojat, onko tämä kuudes miehistö?
Minne Rambo on matkalla? Antaa vetää!
Rauhoitu, Tšugun. - Mitä?
Ei mitään. Nimi? - Volodja Vorobjov.
Ljutajev, Oleg. Sanotaan Julmaksi.
Tuo on Ruslan. Volodja. Gioconda.
Stas. Seryi.
Rjaba. Tšugun.
Toistaiseksi tässä kaikki!
Tee tilaa!
Istu... Varpunen!
Mitä sitten tapahtui, Rjaba?
Lyhyesti: herään aamulla. Päässä humisee.
Avaan väkisin silmäni. Mikä talo tämä on?
Ei mitään hajua, miten olin sinne joutunut.
Vieressä istuu tyttö, hymyilee, alasti...
Vastapäätä sen isä, kuin arkun vieressä.
Poika, olet kusessa. Tyttö on alaikäinen.
Tyttö veti peiton tissien päälle ja katsoi lattiaan.
Ja aivan uskomattoman ruma! Kuin bulldoggi.
Minä sanoin, että ei käy, isukki.
Mieluummin tankin alle kuin tuon päälle. Ei kun jalat alle.
Kumpi ehtii ensin, minä tänne vai hän kyttäasemalle.
Minä menin eilen naimisiin. Häät ja hyvästit samalla kertaa.
No paljon onnea.
Kaunotar. - Sanoi, että nyt olen sinun.
Luuli minua niin hölmöksi, että avaan ovet -
- ja hän voi pitää kaksi vuotta hauskaa.
ltki koko yön, että on naimisissa mutta neitsyt.
Palattuani voin tarkastaa tilanteen ja jos kaikki ei ole kunnossa niin tapan.
Sellainen lähtö oli minulla.
Tuolla se on! Tuo, jolla on puku päällä!
Kaikki kunnossa, pojat. Lepo. Minä ajan itse sinun pääsi kaljuksi.
Tuo on Afganistanin miehistö, tollo!
Anna tulla, homo!
9. KOMPPANIA
Fergana, Uzbekistan. 3. päivä
Mistä sinä olet kotoisin?
Groznyista. - Mistä?
Groznyista.
Vai Groznyista. Siinä tapauksessa olet Pinochet.
Mikä? - Pinochet.
Miksi Pinochet?
En tiedä. Mutta miksi ei Pinochet?
Onko tuo meidän?
No jo on naama! - Mistä pellet ovat tulossa?
Siperiasta, toveri komentaja.
Olen sotilasmestari Dygalo. - Mitä?
Onko kuulossa vikaa? Ylös! Kaikki ylös! Nopeasti!
Riviin järjesty! Käytetään lakkia rivissä!
Ojennus! Asento!
Joukossa ei liene sokeita.
Tuo vuoren takka alkaa Afganistan. Enttette kuolisi siellä saman tien -
- minä rääkkään teitä 3 kuukautta 24 tuntia päivässä -
- tästä hetkestä alkaen.
Onko kysymyksiä? Ei ole!
Käännös oikeaan päin!
Minun perässäni kasarmille.
Juosten! Kädet taipuvat kyynärpäistä. Mars!
Sukunimi? - Sotamies Rjabokon.
Sukunimi? - Sotamies Tšugainov.
Vyö ei ole mikään munakenno.
Sukunimi? - Sotamies Bekbulatov.
Sotamies Stasenko.
Sotamies Petrovski.
Sinä olet se taiteilija? - Kyllä, toveri sotilasmestari!
Mikä sinut tänne toi?
Siviilissä piirtelit alastomia naisia tai kukkia.
Toveri sotilasmestari, jos uskomme tohtori Freudia -
- taide on ihmisen alitajuisten vaistojen sublimaatiota.
Ette varmaan ole samaa mieltä koska neuvostotiede ei tunnusta Freudin.
Älykkö. - Syyllinen.
Parannun avullanne.
Sääntö numero yksi:
Sotilas osaa aina odottaa hyökkäystä.
Hyvä. Sukunimi? - Sotamies Ljutajev.
Sääntö numero kaksi: Upseeria viisaampi on vain vanhempi upseeri.
Unohtakaa, keitä olitte ja mitä tiesitte ennen armeijaa.
Täällä ette ole hyviä ettekä huonoja taiteilijoita.
Ette yhtään mitään. Ette ole edes ihmisiä.
Olette paskaa.
Mutta minä teen teistä ihmisiä. Näillä samoilla käsillä.
Onko selvä? - Kyllä!
En kuullut. Kovempaa!
1. ryhmällä on kevyemmät varusteet.
*
Täällä pysyy varmemmin hengissä kun kantaa paljon ammuksia.
Tehtävä: lyökää vihollinen.
Vallatkaa huippu, varmistakaa asemat. Ilmoittakaa valmiudestanne.
Toveri sotilasmestari, toinen ryhmä valmiina!
Riviin!
Juosten, mars!
Taistelutehtävä jäi täyttämättä. Olette kaikki ruumiita! Sinä, sinä, sinä!
Sinkkiin pakattuja kahdensadan kilon paskaläjiä!
Ohi kulkeva kolonna osuu väijytykseen.
Tajuatteko, mitä tällaisella ylängöllä saa aikaan -
- yhdellä ainoalla kuularuiskulla? Tajuatteko? Ylös!
Kypärät päähän! Kuolleet eivät lepoa kaipaa! Juosten alas!
Sanoin juosten! Juoksua!
Pääsisipä jo Afganistaniin.
Varpunen. - Mitä haluat?
Vie mun heppi kuselle. Minä en jaksa.
Katso, Lumikki!
Tule tänne! Lumikki!
Tule tänne! Tule meidän luo! Älä pelkää!
Nyt on seisokki aamuun asti.
Kuka hän on?
Umpiossako olet ollut? Lumikki, sairaanhoitajan tytär.
Häntä on moni poika köyrinyt. Jakanut puolelle Afganistanille.
Muija on kuulemma kuin rutto. Hän panee sinua, et sinä häntä.
On yksi sellainen sairaus. - Lopeta, tiedemies.
Pitäisikö sopia hänen kanssaan? - Mitä sopimista siinä on?
Tyttö on toimintavarma kuin Kalašnikov. Sen kun rynkytät.
Hänet vain täytyy saada läpi kahdesta vartiopisteestä.
Edellinen erä pani häntä ennen rintamalle siirtoa.
Silloin ei ole väliä, Afgaaneja kauemmas ei joudu kuitenkaan.
Meidän pitää ryynätä täällä vielä kolme kuukautta.
Huonompi homma, jos käy käry.
Kuule, Ljuty.
Julma, kelpaisivatko sinulle 40 miehen jälkeen tähteet tuollaisesta haaskasta?
Eivät. - Sama juttu.
Mieluummin kuolen nälkään kuin syön paskaa.
Vai niin. Mutta minä olen syönyt paskaa.
Söin!
Onko sinulla ikinä ollut niin nälkä, ettei uni ole tullut?
Kolme lusikallista liimaa huiviin, sitten kaupungille -
kurkkimaan ikkunasta, kun sinä jahtaat muijia baarissa.
Tajuatko? Ja muijat olivat kaikki tuota sarjaa.
Lopettakaa nyt, pojat... - Turpa kiinni, lintumies!
Jätä sinä minut rauhaan, niin minäkin jätän sinut!
Voi olla parempi kuin sinun hoitosi yhteensä.
Kerjäät viela kuonoosi, vai? -Ljuty.
Kuka on neuvosto armeijan desantti?
Neuvostoarmeijan desantti - on asevoimien komeus, kunnia ja ylpeys!
Kuka on neuvosto armeijan desantti?
Esikuva ja kateuden kohde - Hölmöille ja siviileille!
Ja keitä te olette?
Me olemme koko opintorykmentin - ja teidän henkilökohtainen häpeätahranne!
Kuulkaa. Hän on täysi idiootti.
Ei ole. Yhtä asiaa en tosin ymmärrä.
Miksi ensimmäinen joukkue menee aina edellä -
ja pitää tunnin tupakkatauon, kun me ryynäämme.
Ei kai sille mitään voi, mutta joskus voisi vaihtaa vuoroja.
Niillä on järkevä päällikkö.
Meillä on Dygalo, toisin sanoen idiootti.
Ylennystä se paska kärttää.
Ei, hän on vain päästään vialla.
Koko joukkue kaatui Afgaaneissa, hän jäi ainoana henkiin.
Sitten änet tuotiin tänne.
Nyt hän anelee ministeriltä pääsyä takaisin rintamalle.
Kuka siellä hulluja kaipaa?
Siksi hän raivoaa.
Kusessa ollaan, ei täällä päätä silitetä.
*
Asu numero neljä! Riviin järjesty!
Miksi lyllerrätte kuin raskaana olevat akat?
Mitä hidastelette?
Ette te mitään sotilaita ole, vaan raskaana olevia torakoita!
Sotkeutuvatko neidit hameenhelmoihinsa?
Seis!
Vauhtia! Autamme dystrofikkoja.
*
Mitä nyt, sotamies? Takaisin tänne, pellet.
Kymmenen.
Ottakaa Tšugainov mukaan. Juosten!
Viisitoista.
Eteenpäin!
*
Matalampana, matalampana! Pidetään se perse alhaalla!
*
Pää matalalla! Matalalla!
Tarkka-ampuja ilahtuu, kun on pää pystyssä.
Sanoin: vauhtia! Vauhtia!
Kaksikymmentä.
Komppaniassa yörauha!
Täyskäännös vasempaan päin!
Kävi käry. Heti yörauhan jälkeen minun luokseni.
Komppaniassa herätys!
Ei venytellä! Vauhtia!
Aseet ylös!
Nopeammin!
Toinen joukkue, takaisin!
Juosten!
Ljutajev, Rjabokon: nostakaa sotilas.
Muistakaa nyt ja aina: desantti ei jätä omiaan.
Kymmenen minuutin tupakkatauko.
Perkele!
Varpunen, miksi sinua pitää kantaa joka kerta? Niin kuin ei omassa paskassa olisi tarpeeksi.
Mikset sitten tapa minua?
Anna tulla!
En jaksa enää.
Häivy sitten. Huomenna rivissä otat askeleen eteen ja kerrot.
Sen teen! Ja te halveksitte minua, vai?
Paskat minä siitä välitän!
Eikä Olja jaksa odottaa. Niinhän se on.
Minäkin poistun huomenna vahvuudesta.
Sain äidiltä kirjeen.
Kauan sitten.
Hän on sairas.
Jos minut tapetaan, hänelle ei jää ketään.
Yksin en kuitenkaan lähde.
Tuleeko vielä joku mukaan?
Edellisen kutsuntaerän tyypit sanoivat, että Afganistanissa -
sodittiin viikko vuorilla, sitten notkuttiin kaksi kasarmilla.
Dygalon kanssa ei päästä sotaan asti, henki lähtee jo täällä.
Mitä luulet, Rjaba?
Onko asia sovittu, Varpunen?
Lähdemme yhdessä rivistä.
Ojennus!
Asento!
Katse everstiin päin!
Toveri eversti, rykmentti järjestäytynyt.
Hyvää päivää, toveri sotilaat!
Hyvää päivää, toveri eversti! - Lepo!
Te kaikki olette päättäneet vapaaehtoisesti -
että haluatte palvella Afganistanissa.
Esitän teille kysymyksen.
Onko joukossa joku, joka on muuttanut mielensä?
En kysy syytä.
Teidät siirretään palvelemaan toiseen joukko-osastoon.
Kuka ei halua lentää Afganistaniin?
Kiitän palveluksesta!
Palvelen Neuvostoliittoa!
Toimitaan tehokkaasti! Toimitaan nopeasti!
Ei se ole nainen, vaan rynnäkkökivääri!
Tapa! Älä sitä pelkää!
Sinulla on yksi ainoa lyönti, jolla pelastat oman perseesi.
Kylkiluut sisään! Suolet pellolle! Anna tänne se, poika!
Tällä lailla! Tapa!
Sotamies, tänne! Ota! Tapa se!
Vorobjov! Tänne!
Stasenko! Tänne!
Aseet ja reput maahan! Pian!
Sotilaat! Tämä alue tyhjäksi!
Lyö sitä. Naamaan! Anna mennä!
Olet sotaan menossa, lyö!
Tuolla tavalla voit silitellä hoitojasi siviilissä.
Anna nyrkin puhua!
Nyt kunnon kontaktia! Molemmat! Antaa mennä!
Lyö ensin, Vorobjov!
Älä hannaa! Ei tätä kannata pelätä!
Lyö ensin!
Ylös! Ylös!
Tapa se!
Anna mennä! Lyö naamaan!
Ylös! Antaa mennä!
Vielä, Varpunen! Loppuun asti!
Näytä sille, Stas!
Ylös! Jos toinen tippuu, se on tapettava!
Vain kuolleet eivät ammu selkään.
Vorobjov... Anna anteeksi.
Jatketaan.
Päälle päin kuin muovailuvahaa.
Pankaa kiertämään. Kaikki kokeilevat.
Painelemme, muovailemme. Onko helppo käsitellä?
Muotoutuu millaiseksi tahansa.
Näyttää vaarattomalta lasten lelulta.
Jokaisella on ollut tällaista kotona. Kaikki ovat muovailleet pupuja ja pikkuoravia.
Mutta teillä on käsissänne myös tappavan tehokas ase.
Muoviräjähde.
Yksinkertaisemmin plastidi.
Sillä on oma kemiallinen koostumuksensa -
mutta siitä teidän ei tarvitse välittää.
Plastidi on korvaamatonta.
Siksi se kuuluu jokaisen desantin varustukseen.
Herää kysymys, miksi.
Ensinnäkin.
Virittämättömänä se on täysin vaaratonta.
Mukavaa pitää kädessä, aina käden ulottuvilla.
Tasku ei veny, kuten sanotaan.
Taistelutilanteessa se on äärimmäisen tehokasta.
Sillä on valtava räjähdysvoima.
Sen käyttö kuitenkin edellyttää tiettyjä taitoja.
Tarkemmin. Sotilas...
Kaksi yksinkertaista sääntöä.
Numero yksi: Mitä kovemmin vatkaat, sitä kovempi laaki tulee.
Numero kaksi:
Älä tunge sitä minne sattuu.
Tämä ei toimi itsestään.
Räjähdykseen tarvitaan mitä? - Laukaisinta.
Oikein.
Tänne on työnnettävä laukaisin.
Nimi? - Sotamies Petrovski.
Minun on tehtävä teistä ilmoitus päällikölle.
Sisään.
Sotamies Petrovski ilmoittautuu. - Astu sisään.
Hyvin muovailit. Luonnollisesti.
Osaatko maalata?
Opiskelin maalaustaidetta.
Suuren muotokuvan?
Osaan.
Tyttöystävä kirjoittaa.
Tutustuimme ennen sotaa.
Pyytää valokuvaa. En kai minä tällaista lähetä.
Voitko tehdä ilman näitä...
Sellaisen kauniin kuvan.
Totta kai. Mutta maalaaminen vie aikaa. Yksi kerta ei riitä.
En minä hänen luokseen enää ole menossa.
Mutta kirjoitelkoon nyt vielä.
Huomio!
Eteenpäin!
Traktorimiehet...
Siitäs saat!
*
Läpeensä kusessa!
Teillä on hauskaa, mutta minun punkkani on tuon alla.
Pitää kai nukkua sateenvarjon kanssa.
En ymmärtänyt, sotilas. Näitkö jotain?
En, toveri sotilasmestari. - Ja sinä?
Tuntui vain siltä. - Kerro minullekin. Hirnutaan sitten yhdessä.
Räkä saa valua nenästä. Äitiä saa huutaa apuun.
Housut saa paskoa täyteen, mutta tehtävä on täytettävä!
Kuole rauhassa, kunhan täytät tehtäväsi. Ja hän täytti! Täyskännös vasempaan päin!
Ilman tahtia, mars!
Perustiedot yhteydenpidosta paikallisten kanssa -
saatte tästä kirjasesta.
Tärkeintä on muistaa, että ylitettyänne rajan -
olette islamilaisessa maassa.
Islam ei ole vain toinen uskonto.
Se on toinen maailma omine lakeineen.
Islamissa suhtaudutaan toisin elämään...
... ja kuolemaan.
Tosiuskovainen ei pelkää kaatumista taistelussa.
Kun kuolee sodassa uskonnottomia eli meitä vastaan pääsee suoraan paratiisiin,
jossa odottaa kaikki se, mistä tässä elämässä oli puute.
Vesi, hedelmätarhat ja -
- isorintaiset naiset eli gurit.
Islamin suhtautuminen naisiin on kokonaan oma lukunsa.
Muslimin tärkein pyhättö on koti, haram.
Sana haaremi tulee juuri siitä.
Sanalla on toinenkin merkitys: "ei saa, kielletty".
Musliminaisten katsominen, haram.
Kaikki sukupuolielämää koskeva, haram.
Haram, kun näytät tavallista rivoa käsimerkkiä muslimille.
Siitä voi saada kuulan kalloon rauhalliseltakin paikalliselta.
Toisaalta muslimi ei koskaan tahraa kotiaan vereen.
Siitä hetkestä, kun saavutte kylään, olette vieraita.
Vieraan tappaminen, vaikka hän ei olisi uskovainen: haram.
Sen takia, muistakaa tämä:
Niin kauan kuin olette kylässä, teillä ei ole hätää.
Mutta heti kun poistutte kylästä -
isäntä, joka viisi minuuttia aiemmin tarjosi teille teetä -
voi ampua teitä selkään.
Uskonnottoman tappaminen on urotyö.
Se takaa pääsyn paratiisiin.
Kerron tätä teille, sotamies.
Afganistan on monikansallinen valtio.
Siellä on asukkaita yli 20 kansasta.
Tad ikkeja, turkmeeneja, uzbekkeja.
Pakistanin rajalla pataaneja.
Lännessä on asunut mongolidisia hazaroja luultavasti mongolivallan ajoista lähtien.
Sana "hazar" tarkoittaa turkin kielessä tuhatta.
Eikö teitä kiinnosta, sotamies?
Toveri kapteeni, eikö ole aivan sama, kenet tappaa?
Kukaan ei ole vielä koskaan onnistunut valloittamaan Afganistania.
Ei kukaan, ei koskaan.
Joukkue, ylös!
Mitä me teemme Afganistanissa?
Täytämme kansainvälisen velvollisuutemme auttaessamme veljes-
kansaamme Afganistanissa torjumaan imperialistisen aggression!
Tulta!
Sotamies Rjabokon lopetti tulen!
Nipussa, mutta ylhäällä. Hengitä tasaisemmin.
Kelpaa.
Oletko aiemmin ampunut? - En ole, toveri sotilasmestari.
Minulla vain on hyvä näkö. - Tarkka-ampujakivääri tänne.
Anna hänelle.
Sotamies Vorobjov! Tänne ilman asetta!
Kiinnitä taulun reunaan. Juosten!
*
Ihan rehellisesti, miksi lähdet Afganistaniin?
Olisit voinut mennä esikuntaan piirtämään.
Et ymmärrä. - Selitä yksinkertaisesti.
Yksinkertaisesti?
Näetkö tuon tankin?
Kaunis, eikö? Jykevä.
Eikä mitään liikaa. Ei yhtään ylimääräistä viivaa.
Aseet ovat ihmiskunnan kauneimpia luomuksia.
Renessanssikaudella eli Michelangelo-niminen taiteilija.
Häneltä kysyttiin, kuinka hän tekee veistoksensa.
Hän vastasi ottavansa kiven ja hakkaavansa ylimääräiset pois.
Ymmärrätkö? Kauneutta on se, ettei ole mitään ylimääräistä.
Sodassa on vain elämä ja kuolema. Ei mitään ylimääräistä.
Sota on kaunista.
Oletko oikeasti tyhmä vai puhutko huviksesi sekavia?
Mitä kaunista siinä on, että päästetään suolet pihalle?
Leikit sotaa, ettei tulisi aika pitkäksi?
Minähän sanoin, ettet ymmärrä. - Painu vittuun!
Kaverit, postia!
Rauha, rauha!
Mikä päivä nyt on? - Keskiviikko, kolmas.
Siinä kaikki. - Miten niin?
Anna se takaisin. - Tytöt pyysivät diskoon.
Mutta illaksi nappasin pari huipputyyppiä...
Alat ylpistyä, paska.
Näytä sille.
Sotilaat, seis!
Asento! Jäitte kiinni.
Kellonsoiton jälkeen minun luokseni.
Hyvä!
Riviin! Asento!
Täyskäännös vasempaan päin!
*
Lyhyesti, kuulkaa! Edetään rivissä, ei levitä ympäriinsä.
Stas ja Rjaba, tuon kiven luona otatte jaloista kiinni ja listitte ne vaikka puremalla.
Pinochet, Tšugun ja Gioconda tulevat minun kanssani.
Mars mars!
Tiiviimmin!
Komppaniassa herätys! Sanoin herätys!
Ryömikää! Sanoin ryömikää!
Ryömikää nopeasti!
Mitä?
En ymmärtänyt. Kaikki ylös!
Kuka se oli? En kuullut, kuka sen sanoi.
Sinäkö? En kuullut, kuka urputti.
Tule tänne! Halusitko sanoa minulle jotain?
Sano jotain! Kuiskaa korvaan!
Kaikki yhtä vastaan, antaa tulla!
Olemme kaikki baretteja, ei tästä kukaan saa tietää.
Onko täällä miehiä vai hiiriä?
Olipa se taas vauhkona.
Esikunnassa puhuttiin tänään hänen uusimmasta hakemuksestaan.
Halusi lähteä Afganistaniin meidän kanssamme.
Tänään tuli kielteinen päätös.
Seis, kuka siellä?
Nopeammin. Ja hiljaa.
Pidä tätä. Pian, pian!
Onko tupakkaa?
Taas se laulaa.
On siinä tyttö, takoo kuin konekivääri.
Pojat, eikö Dygalo ala etsiä meitä?
Ei ala. - Miksei?
Siksei.
Julma! Minä jo mietinkin, kuka siellä ampuu isokaliiperisella.
Jäikö jotain jäljelle? - Ota tuosta.
Naitiin kerralla puolentoista vuoden kiintiö täyteen.
Poltellaanko vielä yhdet?
Varpunen, lintunen, tiedätkö, miten lastenkodissa poltettiin?
Niin kuin mustalaiset, kertasatsi kaikille. Näytänkö?
Katso nyt noita!
Voi pojat, kyllä te olette tyyppejä!
Minä rakastan teitä kaikkia! Ette itse tiedäkään millaisia...
Varpuselle ei enää kaadeta.
*
Minä lähden nyt.
Vovka, oletko oikea mies?
Sano, oletko mies vai mikä? - Älä nyt taas aloita.
Minulla on Olja, kyllä sinä sen tiedät.
Rakasta sinä Oljaasi, en minä sitä tarkoita.
Jokaisella on oma Oljansa, kysy keneltä tahansa.
Kaikilla on Olja, mutta mikä sinä olet miehiäsi?
Sinusta on tehty mies, mutta loppukoe on vielä jäljellä.
Se on tehtävä. Nyt ei olla menossa rantalomalle.
Viimeinen mahdollisuus. Sotaan ei mennä poikuus tallella.
Tee nyt miehen työ. - Anna mennä, Varpunen!
Jos hän ei halua minua?
Haluaa, sinä olet hänen suosikkinsa.
Valehtelet! - Pojat eivät antaisi valehdella.
Ihan totta? - Mene, mene...
Hän katselee sinua koko ajan, sinä et ole huomaavinaan.
En minä voi, kaikkien nähden. - Odota hetki. Tulen pian.
Olet joku erityistapaus, vai? Parempi kuin muut?
Anna olla. Selvitetään asia myöhemmin.
Varpunen, tarvitsetko apua? Tulenko jalkoja pitelemään?
Suin päin taisteluun!
Kirjoittakaa, että hän kaatui sankarina. - Hyökkäykseen!
Stas. - Niin?
Mikä painaa mieltä?
Koti-ikävä alkoi vaivata.
Vähän pelottaakin, vai mitä, pojat?
Jos aivan rehellisiä ollaan.
Pelottaa.
Ei siellä kaikkia ammuta. - Jos tapetaan heti, ei hätää.
Pahinta on jäädä kitumaan.
Olin Taškentissa sairaalassa, joka oli täynnä sotilaita.
Puoli punkkaa tilaa jokaisella, se riitti raajarikoille.
Meidän pihan kaveri tuli takaisin.
Muuten terveenä, mutta sirpale silpoi virtsarakon.
Mahasta tuli letku purkkiin, joka oli teipattu reiteen kiinni.
Tiputtajaksi sitä sanottiin.
Mitä Varpunen oikein tekee? Nai vai lukee kirjaa?
Täytyy käydä katsomassa.
Te olette elukoita koko sakki, tajuatteko?
Kenen kanssa vain, missä vain.
Minä en sellaiseen pysty.
Elukat!
Hyvää minä vain tarkoitin.
Mitä katselet?
Onko sinulle koskaan sanottu, että olet todella kaunis?
Rakastuit? Mennään naimisiin, mutta nuo tulevat kylään.
Sinun on tiedettävä se.
Olet todella kaunis.
Hulluko olet?
Taiteilija.
Venus, joka nousee merestä.
Venus!
Venus, joka nousee merestä!
Kauneuden jumalatar!
Meri huuhtoo kaikki synnit!
Ikuisesti synnitön harhailija! Jumalatar!
Rukoilkaa!
Polvistukaa, kurjat!
Pojat, minä rakastan teitä!
Riviin järjesty!
Lepo!
Käännös vasempaan päin!
Juosten lentokoneeseen, mars!
Bagram, Afganistan. 153. päivä
Krasnojarsk! Onko joku Krasnojarsk?
Minä! - Sinä, mistä?
Krazasta. - Minä Jeršovkasta. Naapuri!
Huolimaton ei saa olla! - Selvä!
Minä lennän pois! Joskus sinä lennät pois!
Amuletti, ota! Ota, sanon!
Neljä kertaa jatkopalvelu. 28 taistelua. Ei mitään!
Pidä kaulassa! Älä ota pois! Ymmärsitkö? - Ymmärsin.
Älä vain ota kaulasta pois!
Tulee uusia meiltä päin. Anna heille!
Mikä sinun nimesi on? - Oleg. Ja sinun?
Kolja.
*
Kapteeni! Oikealla!
Moskova 5197 KM
Neljäs komppania seuraa minua.
Hyvästi, pojat!
Terve vaan. - Nähdään.
Jo on rikollisia, narkomaaneja, alkoholisteja, seksihulluja.
Yhdeksäs komppania, minun perässäni!
Mitäs karjaa tänne ajetaan.
Hirttäkää itsenne.
Riviin järjesty!
Asento!
Sotilaat! Onnittelen teitä -
kuuluisaan 9. komppaniaan saapumisen johdosta.
En ymmärrä.
Onnittelen teitä kuuluisaan 9. komppaniaan saapumisesta.
Hurraa! Hurraa! Hurraa!
Hohol, mölyäisit niille mieluummin sulkeiskentällä.
Minä olen ylivääpeli Pogrebnjak.
Unohtakaa, keitä olitte koulutuksessa.
Täällä ette ole hyviä ettekä huonoja, ette yhtään mitään.
Tämä on jo kuultu jossain...
Piinaan teitä yöt ja päivät, koska teen teistä sotilaita.
Ymmärsitkö? - Kyllä, toveri ylivääpeli.
Kyllä, toveri ylivääpeli! - Hyvinhän se irtosi.
Sotamies Tšugainov.
Miksi tämä on näin kolhittu?
Se on sankarillisesti kaatuneen sotamies Samylinin ase.
Hän listi sillä kahdeksan miestä ja sai ansioistaan mitalin.
Se on hieman naarmuinen, koska sai kranaatista.
Kyllä sen saa kasaan kurottua.
Piippu on kiero, miten tällä ammut?
Sinulle, hölmö, on annettu kuuluisa ase.
Siitä pitäisi olla ylpeä, mutta sinä alat urputtaa.
Toveri... - Allekirjoitus!
Vasemmalle.
*
Kuka oli päällikkönne? - Sotilasmestari Dygalo.
Minä luulin, että hän on jo haudassa. Tuolla hän nukkui.
Narskutti hampaitaan ja hyökkäili.
Muut eivät nukkuneet.
Sitten hänet vietiin pois. Kai Taškentiin sairaalaan.
Mukava tyyppi hän oli. Hauska, vitsinkertoja.
Hänellä oli joku tauti. Sanohan, lääkäri?
Järkytykseksi sitä sanotaan.
Luulin, että sanot jotain viisasta.
Haista sinä. - Vieläkö Lumikki on siellä?
Lumikki? On.
Mitäs sanot, taiteilija? Onko näköinen? -Suurin piirtein.
Yksi tuttu kaveri teki. Ulkomuistista.
Hohol, kuule.
Asevaraston ketku luovutti Samylinin romuaseen.
Veti kai uuden välistä ja myi sen.
Hän siis tekee asekauppaa?
Yhden sota on toisen bisnestä.
Onko totta, että kolmen päivän kuluttua meillä on taistelu?
Ei taistelua, vaan sotilaallinen tehtävä.
Tehtävänä on vallata ylänkö ja suojata kolonnaamme.
Siinäkö kaikki?
Siinä. Luulitko tätä Stalingradiksi?
Kolonna, liikkeelle!
Monumentaalinen mies. Pitäisi valaa pronssiin.
Kograman. - Mikä?
Ko-ra-man.
Vihollisen antama lempinimi. Tarkoittaa pahaa jättiläistä.
Komppanian päällikkö on ainoa lajissaan koko Afganistanissa.
Hänelle on esitetty kolmesti sankarin arvonimeä -
mutta hän vetää aina kännissä esikuntapäällikköä turpiin.
Ei viedä sotaoikeuteen, mutta ei tipu mitaleitakaan.
Afanasi, keitä nuo ovat? - Vihreitä.
Afgaaniarmeija. Liittolaisia.
Niiden kanssa on toivotonta yrittää tehdä yhteistyötä.
Karkaavat sillä sekunnilla kun ruudinkäry tuoksahtaa.
Luulet selustaa turvatuksi, ja ne ovat jo kolmen kilsan päässä.
Niiden paskahousujen takia jäimme saartorenkaaseen.
Mistä dušmannien alue alkaa? - Heti vartiopaikan jälkeen.
Tuolla niitä on. Niin ystävää ja veljeä -
mutta kun yö pimenee niin kaivetaan ase esiin.
Allah akbar ja kuula kalloon. Älkää kiirehtikö taisteluihin ehditte kyllä hyvin viel
Kai olette jo lyöneet vetoa ensimmäisestä kaadosta?
Totta kai. - Mitä on palkintona?
Marlboro-kartonki. - Minulta toinen.
Kuka teillä oli ensimmäinen? - Samylin.
Otti nirrin ensimmäisenä, lähti sinkkiarkussa ensimmäisenä. Se mikä änestä jäljelle jäi.
Zastava v Anave, 164. päivä
Kauimmainen varuskunta. Viedään muonat sinne ja jatketaan.
Aiotko ottaa tuon mukaan? - Tietysti.
Entä kun se kasvaa isoksi? - Vien mukanani.
Ja lopuksi teet kunnon paistin. - Näytänkö minä korealaiselta?
Kelpaako? - Kelpaa.
Otetaan viisi litraa pojille.
No, tapaamisen kunniaksi? - Otetaan!
Millaisia vaatteita tytöt nykyään käyttävät? - Hän ei ole nähnyt siviiliä puoleen vuoteen.
Mekkoja ja farkkuja. - Kyllä minä sen tiedän, ettei kypäriä.
Mutta minkälaisia mekkoja? Kerro tarkemmin.
Kesällä sellaisia hameita -
jotka ovat aurinkoa vasten katsoessa melko läpinäkyviä.
Katselet, että painonnostajan jalat, mutta sellainen mekko.
Tämän pituisia? - Ei, pidempiä.
Hameissa on niin syvät halkiot -
että ne liehuvat tuulessa, jos ei pidä kaksin käsin kiinni.
Entäs Gorbatšov -
- kun radiossa puhutaan jostain perestroikasta.
En oikein ymmärrä sitä. - Nyt suu kiinni.
Minä keskustelen ihmisten kanssa.
Kävelee, ja hame hulmuaa sinne-tänne, sinne-tänne.
Niinkö siellä kävellään? - Niinpä juuri.
Piru vieköön.
Miten kauan te oikein olette istuneet täällä?
Puolitoista vuotta. - Viisitoista kuukautta.
Osaan laskea ilman sinuakin, perkeleen tataari. Paskaa sinun kanssa on kyllä mukava puhua.
Vai että tataari. Mikäs itse olet? Vuorivuohi!
Eilen tulit alemmaksi ja jouduit saman tien kasarmille.
Rauhallisesti, pojat! Otetaan kotiutettavien terveydeksi.
Kello on 22 Moskovan aikaa, toivekonsertti alkaa.
No, miehet, osallistummeko?
Matalana.
Terve!
Tulevatko? - Tulevat.
Paljonko niitä on? - Viisi tai kuusi, en ole varma.
Ylempänä, 30 metriä vasemmalle, Suuren Hampaan kohdalla.
Tuollahan ne.
Istuutukaa mukavasti radioittenne ääreen.
Viisi niitä taitaa olla.
Ahmed..?
Ahmed, sinäkö se olet?
Salam aleikum, kulta pieni!
Vielä elossa, helvetin paskahattu?
Tästä et enää pääse, kohta lähtee henki.
Minä kiskon suolesi ulos omin käsin!
Tapan äitisi, tapan isäsi, tapan veljesi ja siskosi!
Et tapa enää ketään.
Tulta.
Seuraavaksi suosikkikappaleenne AC/DC:ltä, antaa mennä!
Lähtevät. Toivekonsertti on päättynyt.
Kuulumisiin. Lähdetään, pojat.
Seis! Seis! Seis!
Ljoša? - Volodja.
Salam, Voloda.
Oletko Ahmed?
Ahmed, kyllä.
Minä mennä, ei odota sinut.
Sinä Taškent? lsä, äiti Taškent?
Krasnojarsk, Siperia. - Voi, kylmä.
Tyttöystävä Siperia? Rakastat?
Mikä nimi? - Olja.
Olja. Kaunis? - Hyvin kaunis.
Minulla kaunis Fatima.
Rakastan kovasti.
Morsian? - Kyllä, morsian. Naapurikylä.
Morsian. Nainen, rakastaa.
Voloda. Minä mennä.
Pian. Mennä.
Sinäkö ammuit? - Mistä hän tuli?
Röyhkeää väkeä, liikkuvat keskellä päivää.
Sehän on Ahmed. - No jopas, ystäväsi!
Tappoi kolme meikäläistä. Huoranpenikka!
Haiseva paskiainen. Pitääpä vilkaista sen naamaa läheltä.
Paljon onnea! Leikkaa lovipyssynperään.
Sinulle, Varpunen.
Hyvästi, rakas ystävä. Emme näe enää koskaan -
mutta muistosi elää ikuisesti sydämissämme.
Lähdetään.
Kolonna seis!
Maa, olemme perillä!
Päätepysäkki, vapauttakaa vaunut!
Kivi!
Kivi.
Otetaan haltuun ja varmistetaan asemat!
Tule tänne.
Ensimmäinen, täällä yhdeksäs. Asemat varmistettu.
Seis! Kaksi askelta taaksepäin!
Nyt et ole tyttöystäväsi kanssa rannalla.
Etkö näe? Metallinpala maassa.
Kaikkein kavalin miina.
Meidän miinamme. Ei niillä tällaisia ole.
Itse kylvämme, itse lennämme ilmaan.
Tuohon kun astuu, niin jalkaterä lentää saappaineen Kauemmaksi.
Hostin alue, ylänkö nro 3234. 181. päivä
Ota iso.
Tuohon! Laita se paikoilleen.
Liikettä oikealla! Tulta solaan!
Hyvää päivää, toveri kapteeni!
Katsokaa. Meidän Rjaba. - Pojat, huolehtikaa tästä.
Kauimmainen osasto kaatui. Vain hän jäi.
Rjaba ...
Ensimmäinen! - Ensimmäinen paikalla.
Toinen! - Toinen paikalla.
Veljet, en halunnut.
Stas näki pahaa unta, vai?
Ylös, paska.
Tiedätkö, miten se tapahtuu?
Ne tulevat suoraan tänne ja puukottavat minkä ehtivät.
Kolmeltakymmeneltä mieheltä kaula poikki, yksi kerrallaan.
Vetävät tällä tavalla, korvasta korvaan, lahtaavat kuin sikoja.
Yhden tuollaisen mulkun takia, joka nukkuu väijyssä.
Tämä on sotaa eikä treeniä! Ehtoja ei anneta, täällä tapetaan!
Viekää tämä paska pois täältä.
Vorobjov! Sinä korvaat hänet. - Kyllä.
Afanasi, Kurbaši, minun perässäni.
Hostin alue, ylänkö nro 3234. 210. päivä
Hieno! - Teetkö minullekin?
Totta kai.
Gioconda! - Niin?
Hohol kutsuu. - Teen sen valmiiksi, kun tulen takaisin.
Toveri ylivääpeli, sotamies Petrovski käskystä paikalla.
Ensin lyön pöytään nämä -
ja tätä voikin jo sanoa lyömättömäksi.
Sinä voit vähitellen lyödä rahat tiskiin.
Myöhästyit kaksi minuuttia. Toitko? - Kyllä.
En ymmärrä. Vittuiletko?
Kenelläkään ei ole. Siinä ovat kaikki.
Milloin kolonna tulee? Menee päivä, pari tai viikko.
Tunnin kuluttua tuot minulle kaksi askia.
Mistä minä ne hankin? - Löydä, varasta, synnytä.
Kyllä, toveri sotilasmestari! - Jaa kortit!
Stas, onko sinulla tikkuja?
Sinä siellä!
Pysähdy!
Pysähdy, perkele!
Tikkuja?
Ymmärrätkö, tikkuja?
Minä sinulle tämä.
Hyvää. Minä sinulle.
Sinä minulle tikut.
Ei saa.
Haram.
Ei saa.
Mene! Mene!
Tule tänne. Kuka antoi luvan poistua vartiopaikalta?
Paskapicasso etsii seikkailuja.
Kolme vartiovuoroa peräkkäin. - Kyllä, herra kapteeni.
Aivazovski, huoranpenikka.
Miksi viivyit niin kauan? Aioimme jo tuhota koko kylän.
Saitko?
Hienoa.
Hiestä märkiä. Synnyinmaa ei unohda tätä.
Tulevat!
Paljonko niitä oikein on...
Miten ne tänne pääsivät?
Tule tänne.
Nuoli! Nuoli!
Täällä Haukka!
Suojaa minua!
Kurbaši! Suojaa kapteenia!
Kivien taakse!
Stas, tuo kapteeni!
Kaverit, eteenpäin!
Maahan!
Hyökkäykseen!
Maahan!
Seis!
Minne ase jäi, Varpunen?
Lähdetään, he ovat jo kylässään.
Hohol keskelle, minä menen oikealla.
Eteenpäin!
Tšugun, Kurbaši: oikeanpuoleinen piha.
Stas, Julma: piha suoraan edessä.
Missa?
Stas, Stas, minne menit?
Tuli seis!
Sattuu, sattuu, tietysti sattuu.
Hohol, häivytään. Kohta tulee raketeista.
Minne sinä hyvä mies menit?
Kurbaši! Tänne!
Stas on haavoittunut, juoskaa!
Mennään!
Älä sulje silmiäsi.
Mitä nyt, Stas?
Stas, älä sulje silmiäsi, katso minua.
Afganistan. 237. päivä
Mennään.
Ota kiinni!
Katso, mitä nuo pirulaiset tekevät.
Riittää, häivytään!
Minä sinulle näytän!
Maahan!
Kyllä ovat perkeleitä! Ampuvat omia ennen kotiutusta parin silykepurkin takia.
Vai kotiutuksesta haaveilet. Pitäisikö jo pakata laukut?
Ei tämä ihan oikein ollut. Veivät näitä toiseen tukikohtaan.
Elämänopetusta tässä kaivataankin.
Tiedättekö, mikä Varpunen on miehiään? Kerro, lintumies.
Ei se minua hävetä. Opiskelen kieliä.
Varpunen on meidän opettajamme!
Mitä hauskaa siinä on? - Meitä opettajat pelkäsivät.
Paljonko miehiä oli vuosikurssilla? - Kolme.
Ja muijia?
52.
Kai olit kaikkien kanssa?
Mitä te nyt, hänellähän on Olja.
Joku kerta tulen varta vasten katsomaan ihmeellistä Oljaa.
Ja näet Varpusen liitutaululla karttakeppi kädessä.
Giocondan tulevaisuus on kaikille selvä.
Kurbaši alkaa leikellä ihmisiä. - En ala. Olen kyllästynyt.
Mieluummin eläinlääkäriksi. Hevosia ja lampaita.
Entä Hohol? Mitä alat tehdä, kun pääset kotiin afgaaneista?
Alan ryypätä. - Selvä, juot viikon, mutta entä sitten?
Juon lisää.
Ja sitten? - Juon vielä lisää.
Niin kauan, että unohdan tämän kaiken.
Sitten nousen, pesen naamani ja alan taas elää.
Jos se onnistuu.
Hostin alue, ylänkö nro 3234. Uusi vuosi 1989, 267. päivä
Pian, pian, Varpunen. Sinun takiasi Krasnojarsk livahti ohi.
Luojan kiitos. Vladivostokia illasta alkaen.
Tšugun! - Niin?
Minne kätkit juomakanisterin?
Miksi olisin kätkenyt? - Missä se sitten on?
Kunhan unohdin.
Unohdit! Halusit hörppiä salaa peiton alla.
Veljet.
Pinochet! Tervehdys!
Mikä sinut tänne heitti?
Lähetettiin. - Minkä takia?
Katkoin yhden idiootin hampaat. Sanoi että maiskutan kuin sika.
Siitä hyvästä voisi tappaa, sika on muslimille saastainen eläin.
Anna juotavaa. - Pirtua!
Tämä on Afanasi. Kauhea ihminen.
Kurbaši, lääkintämies.
Tuo on Hohol.
Toisille Hohol, toisille toveri ylivääpeli.
Tämä on omia poikia, dygalolainen. - Terve.
No, pojat, eiköhän istuta alas. Kaada.
Miehet, Gorbatšov puhuu jo. Kovemmalle.
Päättyvän vuoden muistolle. Vanhalle vuodelle!
Että kaikki paha jäisi vanhaan vuoteen.
Kaada heti toinen.
Kotiutukselle! - Kotiutusvuosi, pojat!
Kaada
Veljet. Kolmas malja.
Kaatuneiden tovereidemme muistolle.
Samylinin
Rjaballe.
Kaikille, jotka eivät nähneet tätä päivää.
Stasille.
Älä nuku, muutut vuoheksi!
Miehet! Vihollinen!
Komppania taisteluvalmiuteen!
Yhteys Haukkaan, nopeasti! - Patruunoita!
Nuo tappelevat viimeiseen mieheen.
Yritähän tulla!
Maahan! Tulta!
Onko tappioita? - Täällä on kaksi.
Katso, miten paljon niitä on!
Koirat!
Vielä yksi! Peräännytään! Kranaatit! Maahan!
Missä on kapteeni?
Varpunen, kapteenin luo! Nuo tappavat meidät kaikki!
Kranaatinheittimelle!
Kivien välissä 150 miestä.
Tulta! Hyvä, pojat! Täysosuma!
Haavoittuneet tänne.
Kapteeni on kaatunut! - Keitä upseereita on jäljelle?
Onko ketään?
Komppania! Kuunnelkaa käskyäni!
Starlei tapettiin!
Tulevat! - Komppania valmiina taisteluun!
Tänne päin, rosvo!
Tulevat keskeltä läpi!
Älä päästä niitä lähelle!
Turhaan. Ei täällä ole ketään.
Säästä raketteja. Niitä voidaan vielä tarvita.
Onhan niiden tultava, kun emme ota koko päivänä yhteyttä.
Miksi ne ampuvat koko ajan konepistooleilla?
Kranaatit ovat kai lopussa.
Kranaatinheittimiä niillä kyllä riittää.
Odottavat kolonnaa. Eivät tuhlaa niitä meihin.
Vielä.
Varpunen, oletko hengissä?
Kylmä on. - Kestä vielä hetki.
Omat tulevat aivan pian. Helikopteri tulee ja ottaa kyytiin.
Vie Taškentiin -
- siellä on lämmin ja nättejä hoitajia.
Kauanko olemme jo istuneet? - Kolme tuntia.
*
Maahan!
Nyt tulee kranaateista.
Kurbaši, tänne! Hoholiin osui.
Varpunen, ryömi tänne!
Ryömi!
Ryömi tänne!
Onko joku vielä elossa? - Täällä!
Pojat, vieläkö on vihollisia? - Ei ainakaan täällä.
Huorat!
Onko upseereja hengissä?
Keitä vanhoja? - Ei ketään.
Kuunnelkaa käskyjäni!
Luku. Tuosta reunasta!
Yksi.
Kaksi.
Kolme.
Neljä.
Viisi.
Kuusi. - Seitsemän.
Kerätään jäljelle jääneet patruunat.
Minulla on kaksi.
Kranaatit myös.
Ei näillä hyökkäystä torjuta.
Lähtivät liikkeelle.
Tulevat pian, se on meidän loppumme.
Kuunnelkaa käskyjäni! Desantit.
Hyökkäykseen!
Meikäläisiä!
Toveri eversti!
Yhdeksäs komppania on täyttänyt tehtävänsä.
Kolonna voi tulla.
Ei tule mitään kolonnaa. Voimme lähteä.
Toveri eversti, ylänkö on meidän.
Kolonna voi tulla.
Kuuletko, poika? Miksi yhteydet eivät toimineet?
Miksei ollut yhteyksiä? Kuuletko?
Afganistan, Tšaugani. 9.2.1989
Me lähdimme Afganistanista.
Me. yhdeksäs komppania, voitimme sotamme.
Silloin emme tienneet paljoakaan.
Ettei kahden vuoden kuluttua enää ole maata jonka puolesta taistelimme.
Ettei ole muotia kantaa olemattoman maan mitaleita.
Emme tienneet, että Dygalo leireineen viedään Venäjälle -
ja vuotta myöhemmin hän kuolee sydänkohtaukseen sulkeisissa.
Emme tienneet, että Lumikki äiteineen ja monet muut perheet -
hylätään varuskuntakaupunkiin Afganistanin rajan lähelle. Ja he katoavat.
Meitä uusi elämä heittelee.
Toisia taivaaseen, toisia helvettiin.
Kaikkea tätä emme silloin tienneet.
Emme tienneet sitäkään, että armeijan lähtiessä maasta -
meidät unohdettiin kaoottisessa tilanteessa kaukaiselle ylängölle.
Me lähdimme Afganistanista.
Yhdeksäs komppania...
...Me, me voitimme.
Perustuu tositapahtumiin 8.1.1988 ylängöllä nro 3234.
Omistettu isälleni.